...évek múltán mind gyakoribbak
lettek a hódítások.
Edwin és Morcar, Mercia és Northumbria grófjai hűséget esküdtek neki,
sőt még Stigaud...
Alice!
Figyelek...
...sőt még Stigaud, Canterbury érseke is tanácsosabbnak
látta, hogy elébe menjen, és felajánlja neki a koronát.
Vilmos eleinte...tartózkodóan...
Alice!
Lennél olyan szíves, és figyelnél a történelem leckédre!
Már bocsánat,de hogy lehet figyelni olyan könyvre,
amiben nincsenek képek?
Drága gyermekem! Ezen a világon számos olyan könyv van, amelyben nincsenek képek.
Ezen a világon, meglehet.
Az enyémben viszont más sem volna a könyvekben, csak kép!
''A te világodban...'' micsoda képtelenség!
Képtelenség? - Kezdjük elölről!
Bizony, Dinah,
ha saját világom lenne, abban minden képtelenség lenne.
Semmi sem lenne olyan, amilyen,
sőt, ami van, nem létezne,
És fordítva, ami nincs, az meg igen. Világos?
Az én világomban nem ''miau''-t mondanál,
hanem ''igen, Alice kisasszony''-t.
Épp olyan lennél, mint az emberek, Dinah.
és olyanok lennének az állatok, mind.
Mert az én világomban
nyúl és macska házban lakna.
Volna benne minden. S lenne rajtuk lakkcipő, cilinder...
Néha így álmodom.
Százszorszépek,
rózsabimbók, locska-fecske népek
órák hosszat ülnek, és mesélnek.
Egymagamban sokszor így álmodom.
Hogyha szárnyal cserrego madárdal,
szólok én akármelyik madárral,
vagy inkább így álmodom.
Édes vizű patak habja szól,
és értem én, vagy tán csak álmodom.
Álmom való Csodaországban,
Mert ez a Csodaország bennem él.
Ó, Dinah, hisz ez csak egy nyúl! Mellényben! És zsebórával!
Bajszomra! Elkésem! Elkésem!
De furcsa! Vajon miről késhet le egy nyúl?
Kérem, uram!
Elkésem, elkésem! Nagy lesz a büntetésem.
Most nincs idő köszönni sem, elkésem, kérem szépen.
Ez valami fontos parti lehet vagy ilyesmi...
Nyuszi úr! Várjon!
Nem, nem, nem! Elkésem! Rohannom kell!
Most nincs idő köszönni sem, elkésem, kérem szépen.
Elég különös hely egy partihoz!
Tudod, Dinah, nem kéne ezt tennünk,
végtére is minket meg sem hívtak,
s a kíváncsiság gyakran bajjal jár!
lsten veled, Dinah! lsten veled!
Nahát! Eztán majd nem tartok tőle, hogy esetleg leesem a lépcsőről.
Jó ég! Lehet, hogy átzuhanok a Föld középpontján?
Csak a túlsó oldalon bukkanok majd ki, ahol az emberek tótágast járnak?
Ez butaság, senki sem...
Ó, Nyuszi úr! Várjon, kérem!
Furcsa! Egyre furcsább!
Ó, bocsánat!
Nem tesz semmit, de ön megcsavarta az orrom!
Én csak követtem volna egy... - Orrcsavarás, ez meglehetősen szellemes, nemde?
Kérem, uram! - Nem volt túl kellemes, de egy jó csavarást viszonozni illik.
Segíthetek? - Tudja, én egy fehér nyulat keresek,
és ha nem veszi zokon... - Eh?
Lám csak, ott van! Nekem most itt át kéne jutnom...
Sajnálom, ön túlságosan nagy, ki van zárva.
Lehetetlen? - Nem, csak éppen becsuktak, viszont semmi sem lehetetlen.
Miért ne próbálkozhatna az üvegcsével az asztalon? - Miféle asztalon?
Olvassa el az utasítást, s kövesse közvetlenül és következetesen!
lgyál meg!
Jobban meg kéne néznem, mert ha valaki például túl sokat hörpint egy méregfiolából,
előbb vagy utóbb rosszul érzi magát.
Mit mond? - Csak adtam magamnak egy-két jó tanácsot,
de...
Finom! Olyan az íze, mint a cseresznyés lepénynek...
...a madártejnek, az ananásznak, a pulykasültnek...
lstenem!
Mi történt velem?
Ön kicsi lett, akár egy gyertyacsonk.
Akkor éppen átférek.
Hiába! Elfelejtettem közölni önnel, hogy zárva vagyok!
Ó, nem!
De, természetesen, ha önnél van a kulcs... - Miféle kulcs?
Ne mondja, hogy fenn hagyta!
Te jó ég!
Most mit tegyek? - Tegyen kísérletet a szelencével!
Egyél meg! Na, jó!
Persze isten tudja, mit tesz majd velem...
Meg kell mondjam...
Mit mond?
Hogy e hosszú úton ön igencsak hosszú lett!
Én nem taIáIom ilyen mulatságosnak!
Sosem jutok már ki innen!
A sírás nem segít!
Tudom, de... képtelen vagyok abbahagyni!
Hé! Ne tegye ezt, kérem!
Oh, oh, oh... Megfulladok!
Ez nem lesz jó egyáltalán.
Maga, ott fenn, hagyja abba!
Figyeljen!
Az üvegcse... az üveg...
Szentséges ég! Kellett nekem ennyit bőgni?
Ó, a matrózélet a kedvencem,
mikor hullám ringat a tengerben.
Tőlem fújhat orkán, zúghat zápor,
Víg a kedvem, mit sem bánom.
Fütyülök rá, merre vagyok, fenn vagy lenn.
Ó, a matrózélet a kedvencem...
Ahoj! És további tengerészeti szakkifejezések!
Jupiterre, Föld!
Pontos irány, Dodo? - Dodo?
Három fokkal jobbra! Húzzatok bele, fiúk!
Repüljünk a kikötőbe!
Dodo úr, kérem! Segítsen, kérem!
Elnézést! Lennének olyan szívesek, és segítenének, kérem?
Yoo-hoo! Yoo-hoo!
Segítség!
Segítenének?
Jobbra - balra, erre - arra, versenyezz velünk!
Egykettőre, három - négyre szárazak leszünk.
Hátra jőve törj előre, sohasem elég!
Hogyha nincsen kezdet, akkor nincsen csúfos vég!
Víg a kedved, győz, ki vesztes, akárhol a cél.
Ma kezdődött versenyünk, de tegnap véget ér.
Körbe - körbe, mindörökre hátul kullogok,
hátra nézek, s látom ám, hogy én vagyok a
jobbra - balra, erre - arra, versenyezz velünk!
Egykettőre, három - négyre Szárazak leszünk. Hátra...
Mondhatom, így sosem fogsz megszáradni. - Megszáradni?
Fuss a többiekkel! Ez a körbe-verseny első szabálya!
Hogy is lehetne...
Kisvártatva száraz leszel.
Képtelenség vízben megszáradni.
Képtelenség? Hisz én már fenékig száraz vagyok.
lgen, de... - Jól van, cimborák!
Csak így tovább!
A fehér nyúl! Nyuszi úr! Nyuszi úr!
Uramisten, elkésem! Elkésem! - Ne tűnjön el! Rögvest visszaérek!
Elkésem! Elkésem! Elkésem! - Ne lépjen a halra.
Figyeljetek oda, fiúk, ne rugdossátok a makrélát! Remekül csináljátok, cimborák!
Nyuszi úr! Nyuszi úr!
Csakis erre mehetett!
Elrejtőzött talán?
ltt ugyan nincs.
Na, lássuk csak!
Nincs! Most már bizonyos, hogy...
Ó, miIyen furcsa kis alakok!
Subidu és Subidam.
Ha viaszbáboknak nézel minket, fizess belépti díjat!
Ha viszont elevennek tűnünk, társalogjunk!
Logikus, nemde?
Nagyon örvendek! Viszlát!
Te a végén kezdted! - Bizony ám! Ha összefutunk valakivel, azt mondjuk:
Köszöntjük önt, és hogy van, hogy van?
Köszöntjük önt, és ...
Így illik. - lgazán?
Nos, Alice a nevem, és egy fehér nyulat követek, úgyhogy...
Nem mehetsz még! - Nem, hisz csak az imént jöttél!
Roppantul sajnálom... - Nincs kedved bújócskázni?
Vagy csip, csip, csókát játszani? - Köszönöm, nem...
Bokszolhatunk is, ha maradsz még.
Nagyon kedves tőletek, de mennem kell.
Miért? - Mert követem a fehér nyulat.
Miért? - Kíváncsi vagyok, hova mehetett.
A kis kíváncsi!
Az osztrigák is kíváncsiak voltak, nemdebár?
Bizony, bizony! Emlékszel, mi történt velük?
A szegénykék!
Miért? Mi történt az osztrigákkal?
Hisz nem is érdekel! - Dehogynem!
Óh, nem. Te folyton csak rohansz, rohansz...
Nos, szakíthatnék egy kis időt...
Szakítanál? Na, jó!
"A rozmár és az ácsmester"
Avagy "A kíváncsi osztrigák története"
A nap sütött a tengerre, nem is a sápadt hold.
A napsütésben halacskák víg hada ficánkolt.
Nincs ebben semmi furcsaság,
csak az, hogy éjfél volt.
A rozmár és az ácsmester a parton sétikált.
Lám, homokból itt nincs hiány, a víz a sziklán állt.
Rozmár uram - szólt az ácsmester
Kimondom egyenest:
elhordjuk ezt egy év alatt, ha dolgozni nem rest.
Dolgozni?
Brrr! Most rosszkor szól - a rozmár szól.
Száz kérdés választ vár:
cipők, hajók mi végre jók? Király mitől király?
Mért forr a víz, ha nap süt rá? Disznónak jár-e szárny?
Munkára mostan nincs idő:
száz kérdés választ vár!
Ó, jertek, jertek, osztrigák,
oly szépen süt a nap!
Száz sétatérnél többet ér a víz a part alatt.
S ha útközben megéhezünk, jólesik egy falat.
De fejét rázta, s így felelt bölcs Osztriga anyó,
mert tudta jól, hogy ágyukat elhagyni nem való:
ltt jó nekünk, el nem megyünk,
ezt mondom - szólt anyó.
Hát persze, persze, de...
most jöjjetek, barátaim,
száz kérdés választ vár:
cipők, hajók mi végre jók? Király mitől király?
Mért forr a víz, ha nap süt rá? Disznónak jár-e szárny?
Hát jöjjetek, barátaim:
száz kérdés választ vár!
Nos, hát nézzük csak!
Szükségünk lesz egy kis kenyérre.
Mit szólnál egy kis borshoz és ecethez?
Remek ötlet! Valóban kitűnő.
Nos, hogyha felkészültetek, kedves osztrigák,
nekiláthatunk az evésnek!
Az evésnek? - Bizony ám!
Nos, jöjjetek, barátaim, az asztal várva vár.
Borsot tegyünk s mustárt bele, az étvágyat csinál.
llyen szószt nem kap senki sem, csak herceg és király.
Ma jó nekünk, ma jót eszünk,
mint herceg és király.
Értetek hullnak könnyeim,
eInézést, sanyarú sorsotok úgy nyomja most a keblemet,
hogy majd szétdurranok.
Kis osztrigák! Kis osztrigák!
De válaszra nem talál.
Ez cseppet sem volt meglepő, mert üres volt a tál.
Nos,
ldeje mennem.
Ez volt a vég, úgy ám!
VÉGE
Szomorú történet. - Az már igaz,
de tanulságos! - Az, nagyon.
Főként, ha az ember osztriga!
Jó volt veletek találkozni. - Egyetlen verset még!
Címe: William apó
Első verszak:
Neked, William apó, ez már nem való,
mert a hajad már nagyon deres.
Hát mért állsz a fejeden szüntelenül?
A te korodban szerinted illik ez? A te korodban illik-e ez?
Nos, hogyha lennék oly ifjú, mint te vagy, fiam, hát kezdeném
újra és újra és újra és újra és újra és újra megint.
Ki a csoda lakhat itt?
Mary Ann! Csoda vigye ezt a lányt! Hova tehette őket?
A nyuszi! - Mary Ann?
Nem tudok várni! Borzasztóan elkésem! Jaj nekem!
Bocsásson meg, uram, én éppen...
Mary Ann! Mi a csudát keresel idekinn? - Mary Ann?
Mit téblábolsz? Eredj!
Eredj és keresd meg a kesztyűm! Elkésem! - De honnan? Én éppen...
Hozd már a kesztyűmet, de izibe!
Magasságos ég! Még a végén Dinah is parancsolgat majd nekem!
Na, nézzük csak!
Ha én nyúl volnék, hol is tartanám a kesztyűm?
Egyél meg! lsten fizesse meg!
Már megint? Csak nem?
Ó, Mary Ann...
Meglásd...
Segítség!
Segítség, szörnyeteg!
Jaj, segítsen már valaki!
Jaj nekem! Szörnyeteg van a házamban, Dodo! - Dodo?
Szegény kis házacskám! - Nyugalom, öregfiú,
nem lehet olyan nagy a baj! - A háztetőcském! A falacskáim!
Nézd csak!
Meglehetősen furcsa, nemde?
Tegyünk már valamit!
Fölöttébb... rendkívüli helyzet... mindazonáltal...
Mindazonáltal micsoda?
Mindazonáltal van rá megoldás.
Hál' istennek! - Mi lenne a megoldás?
Egyszerűen kirántjuk a kéményen át. - Na gyerünk, gyerünk! Húzzuk ki!
Kicsoda? Én? Nevetséges!
Szükségünk lenne egy... egy...
gyíkra egy lajtorjával.
Ó, Bill! Bill, szükségünk volna egy lajtra... egy gyíktornával...illetve egy...
Segítenél? - Szolgálatára, főnök!
Bill, fiam, voltál te már valaha kéményben?
Többet is megmásztam ám már, főnök úr!
Kitűnő! Akkor mássz le a kéményen, és penderítsd ki azt a szörnyeteget!
lgenis, főnök. Szent isten! Szörnyeteg?!
Csak nyugalom! Ne hátrálj meg!
Ez életed nagy lehetősége!
Micsoda?
Híressé válhatsz. - Csakugyan?
Magától értetődik. Remek fickó vagy,
csak indulj már! Semmi az egész, öregfiú,
csak a farkad kell a nyaka köré hurkolnod, s máris kiránthatod a szörnyeteget!
De főnök... - Jó szerencsét, Bill!
Nicsak! Bill éppen most száll el!
Szegény Bill!
Hathatósabb megoldást kéne lelnünk.
Persze, csak roppant gyorsan!
Nos... javaslatom az, hogy...
Mondjad már, mi az?
Jupiterre mondom: megvan! Rágyújtjuk a házadat.
Jó... Micsoda? Felgyújtani a házacskámat?
Jaj, ne!
Hát gyújts alá, ha kell,
füstöljük innen el!
Pár gally, szemét, mi itt hever,
gyújtósnak éppen megfelel. - Jóságos isten!
Hát gyújts alá, ha kell,
füstöljön innen el!
Ne, ne! A szép kis madárházacskám!
Megsütjük lábfejét,
megsütjük orrhegyét. Hozd a kaput,
hadd tudja meg, hogy nem kell nekünk szörnyeteg!
Szegény fejem! - Gyufát! Gyufát? Köszönöm.
Hát gyújts alá, ha kell, füstöljön innen el!
Füstöljön innen el!
Ne, ne! Szegény házacskám és a bútoraim!
Úristen, ennek a fele sem tréfa!
Muszáj lesz...Egy kis kert!
Ha eszem valamicskét, talán megnövök vagy összemegyek.
Eresszen el! Segítség!
Sajnálom, de muszáj ennem valamit. - De nem engem! Maga... maga... maga kannibál!
Segítség!
Szörnyeteg!
Segítség!
Elkésem! Jóságos ég! ltt vagyok még, holott már ott kéne lennem! Elkésem!
Várj csak! Van gyufád? - Rohannom kell. Viszlát!
Elkésem! Elkésem! - Várjon! Várjon meg, kérem!
lfjú hölgy, adna nekem gyufát?
Sajnálom, de...
Nincs az emberekben segítőkészség.
Aki tehát nem szeretne szörnyetegeket,
kénytelen maga cselekedni.
Várjon, kérem! Csak egy pillanat!
lstenem, sohasem érem utol, amíg ilyen kicsi vagyok.
Milyen különös lepkék! - Lep-ke-nye-ret akartál mondani?
Persze...
Ki beszél hozzám?
Egy lódarázs! ... Pontosabban egy hintalódarázs.
Mi sem természetesebb! - Mit mond?
De hisz ez képtelenség! A virágok nem tudnak beszélni.
Már hogyne tudnánk!
Legalábbis, ha valakivel érdemes...
...és ha van miről!
Énekelni is tudunk! - Tényleg?
Bizony ám! Meghallgatnád a ''Meséld el a tulipánoknak'' című dalt?
Ne! Énekeljünk inkább rólunk! - Mi tudunk egy dalt a szerény ibolyákról.
Régi nóta! - lnkább a mezők liliomairól énekeljünk!
Jobb lenne a Margaréta kettős! - Ő tán nem is ilyet szeretne!
Lányok, elénekeljük az Aranyló alkonyatot!
Az valamennyiünkről szól.
Lili, add meg az alaphangot!
La!
Me, me, me, me, me!
La, la, la, la, la!
Száz kis lepke lopva csókol virágot,
És a nap mint sárga léggömb száll,
Fényes glóriával jön a hajnal,
Színarany az alkony már.
Lám, a sárga nárciszok dombok alján,
És a kék ibolya is boldog már.
Tigris és liliom szerelmet titkol,
A színarany alkonyban
Színarany az alkony már.
Szép a hernyó, bár ha girnyó, jobban jársz, ha lábad száz,
És a lusta százszorszépek
szenderülnek csendesen,
Vigyázz...titkát mindnek ellesed, hogyha hallgatsz,
Főleg júniusnak tájékán.
Boldog álmodás az élet nálunk,
Színarany az alkony már.
Színarany az alkony...
A fényes alkony már.
Titkát mindnek ellesed, hogyha hallgatsz,
Főleg júniusnak tájékán,
Boldog álmodás az élet nálunk,
Színarany az alkony...
Afényes alkony már.
Ez csodaszép volt! - Köszönjük, kedveském!
És te miféle kertből való vagy?
Én nem kertből jöttem. - Vadvirág volnál?
Még mit nem!
Akkor pontosan milyen fajhoz, illetve... melyik nemhez is tartozol?
Az emberi nemhez, az Alice-okhoz.
Még sosem láttam Alice-t ilyen virággal.
Az az érzésem, te még sosem láttál Alice-t.
Dehogynem! Láttad, miféle szirmai vannak?
És ez a szín!
Még illata sincs!
Figyeled a szárait? - Akár a pipaszárak!
Szerintem csinos! - Ne kotyogj bele!
Hiszen én nem is vagyok virág! - Aha! Pontosan úgy van, ahogy gyanítottam!
Ő bizony csak egy közönséges mobile vulgaris!
Ó, csak nem?
Egy közönséges micsoda? - Magyarán szólva egy közönséges gyom.
Én nem vagyok gyomnövény!
Csak nem vártátok, hogy beismeri? - Képzelheted!
És még van mersze közénk furakodni?
- Gyerünk. - Kérlek, menj.
Nem kívánunk gyomokat az ágyásunkba! - Eredj innen, de szaporán! Nálunk ugyan nem maradhatsz!
Jól van, ha ti így éreztek irántam...
Volnék csak akkora, mint szoktam, egytől egyig letéphetnélek titeket,
hogy móresre tanítsam valamennyit!
Annyi szépet mondanak a virágokról,
de bizony rájuk férne egy kis jó modor!
A, E, l, O, U
O, U, E, l, O, A
U, E, I, A
A, E, l, O, U.
Te meg ki vagy?
Nem könnyű megmondani.
Reggel óta már annyiszor megváltoztam, tetszik tudni?
Honnan tudnám?
Magyarázd meg magad! - Tartok tőle, hogy nem tudom,
hiszen tán már nem is vagyok önmagam, tetszik látni? - Nem tetszem látni.
Nem tudom világosabban kifejezni, mert előttem sem világos egészen.
Ki vagy te tulajdonképpen?
Nem tetszik gondolni, hogy
elobb talán az úrnak kéne bemutatkoznia?
Miért is?
lstenem, minden olyan zavaros!
A legkevésbé sem. - Legalább is bennem.
Miért? - Semmi sincs úgy, ahogy emlékszem rá!
ldézz fel egy verset!
lgen, uram!
Uszonyával integet a kedves kicsi ponty...
Állj!
Nem volt eIég pontos.
Ez úgy hangzik, hogy
Farkot magának hogy növeszt a kicsi krokodilus,
iszik annyit, hogy kiapad cseppre csepp mind a Nílus.
Száz....
Száz fogával hogy vigyorog?
Karmát hogyan mereszti?
Üdvözli a kis halakat,
És többé nem ereszti.
Meg kell mondanom, én ezt így még nem hallottam.
Átigazítottam egy kicsit, hogy jobb legyen.
Nos...
Ha meg tetszene kérdezni... - Téged?
Miért? Ki a csoda vagy te?
Hé, te kislány!
Várj! Gyere vissza!
Fontos mondandóm van számodra.
Jó ég!
Kíváncsi vagyok, mit akarhat még tőlem.
Nos?
Csigavér!
Ez minden? - Ó, nem.
Mi a te gondod egészen pontosan?
Pont... pont... pont az, hogy...
szeretnék valamivel nagyobb lenni, jó uram.
Miért?
Végtére is három hüvelyk, az elég kevés.
Én pontosan annyi vagyok,
és ez fölöttébb alkalmatos méret!
Csakhogy én nem ehhez szoktam, és kiabálnia sem kéne velem.
Ó, a szegényke!
Mellesleg lenne még néhány jó tanácsom...
Az egyik fele megnöveszt... - Minek az egyik fele?
A másik pedig lekicsinyít.
De minek a másik oldala? - Magától értetődik, hogy a gombáé.
Hmm.
Az egyik felétől nagyobb leszek...
de melyiktől?
Végül is mi történhet még,
minek óvatoskodni?
Elegem van belőle, hogy kicsi vagyok!
.
Egy kígyó!
Segítség! Kígyó! Kígyó!
De kérem, kérem. - Ki veled. Sicc. Menj innen. Kígyó!
Kígyó!
De hisz én nem vagyok az.
Valóban nem? Akkor meg ki vagy?
Csak egy kislány vagyok. - Kicsi? Még hogy kicsi!
Pedig az vagyok... vagyis az voltam.
Remélem, tojást azért nem eszel, vagy mégis?
- Szoktam néha. - Tudtam! Előre megmondhattam volna.
Kígyó. Kígyó!
De az isten áldjon meg...
Hm, a másik fele pedig... - A nagy ötlet.
Az kéne még, hogy egy ilyen falánk kígyónak tojjak!
lstenem, hát sosem fogok rájönni a nyitjára?
Na, így már sokkal jobb.
Jó lesz ezeket eltenni.
Lássuk csak, hol is vagyok?
Jó lenne tudni, merre kéne mennem...
Twas brillig and the slithy toves
Did gyre and gimble in the wabe
All mimsy were the borogoves
And the mome raths outgrabe
Hát ez meg hol lehet?
Elvesztettél valamit?
Nem... én csak... nézelődöm.
Helyes.
Egy pillanat!
Második versszak:
Volt egy brilleg és egy lámitó,
úgy gályolt, gémpölt nemsziké
Mondd csak, te macska vagy? - Vigyor Kandúr a nevem
Hogy mi so volt a bárikó!
Várj! Ne menj el, kérlek!
Lám, lám! A harmadik versszak:
Nem, nem! Köszönöm szépen, én csak arról tudakozódom, merre is kell mennem?
Az attól függ, hogy hová igyekszel?
Ez most nem olyan fontos, legalább is amíg...
Akkor az sem érdekes, hogy melyik úton mégy.
és a nyámnyúl sem prí...
Mellesleg
ha valóban érdekel, az illető arra ment.
Kicsoda? - A fehér nyúl.
Merre? - Mi merre?
Arra ment? - Ki?
Hát a fehér nyúl. - Milyen nyúl?
Hisz épp az imént mondtad... Te jóságos ég!
Tudsz te fejen állni?
Mindazonáltal, ha én keresném a fehér nyulat,
Érdeklődnék felőle a Bolond Kalaposnál.
Egy bolond kalaposnál? Nem, nem, nem! Én inkább...
Vagy ott van a Kerge Nyúl... Arra!
Ó, köszönöm. Talán őt kéne meglátogatnom.
Persze ő is bolond.
De nem szeretnék bolondok közé keveredni.
Nem tudsz rajta segíteni,
itt mindenki bolond.
Már feltűnhetett neked,
hogy én sem vagyok itt egészen.
és a nyámnyúl sem prí!
Ha erre mindenki ilyen,
nem kéne ingerelnem őket.
Milyen kíváncsi.
Ha nincs ellenvetés, legyen egyhangú
Ez boldog nemszületésnap, enyém, enyém! - Ez boldog nemszületésnap
Egy boldog nemszületésnap nekünk
Egy boldog nemszületésnap, enyém, enyém!
Kinek? - Nekem.
Ez boldog nemszületésnap neked - Ki, én?
Ha bárki is úgy kívánja, mondjuk egy hangon utána,
hogy boldog nemszületésnap,
Az ám!
Nincs hely! Nincs hely!
Nincs hely! Mindegyik foglalt! - Nekem úgy tűnik, rengeteg van még.
Ha leülsz, mikor nem is hívtak meg, az faragatlanság!
Nagyon nagy udvariatlanság, úgy bizony! Nagyon, nagyon nagy udvariatlanság!
Nagyon, nagyon nagy udvariatlanság!
Rendkívül sajnálom, de nagyon tetszett, ahogy énekeltetek,
és csak azt szeretném megtudni... - Tetszett az éneklésünk?
Milyen tüneményes gyermek!
Olyan izgatott vagyok. Nekünk nem szoktak bókolni.
lhatnál egy csésze teát. - Tényleg, igyál egyet!
lhatnál egy csésze teát. - Az bizony jól esne!
Sajnálom, hogy félbeszakítottam a születésnapi partit. Köszönöm.
Születésnapi? Kedves gyermekem, ez egy nemszületésnapi parti.
Ez nem az.
Ez egy nemszületésnapi parti.
Nemszületésnapi? Ne haragudjatok, de nem értem.
Pedig roppant egyszerű! Szóval, hány nap egy esztendő? ..Nos... nem.
Nemszületésnap az...vagyis, ha születésnapod van...
Még azt sem tudja, mi az a nemszületésnap!
Kis buta!
Nos...
Majd én felvilágosítom róla.
A statisztika szerint neked egyetlen születésnapod van.
Képzeld, csak egyetlenegy egy egész esztendőben!
Csakhogy van ám 364 nemszületésnap is!
Ezt ünnepeljük éppen.
Akkor hát nemszületésnapom van nekem is!
Tényleg? - Milyen kicsi a világ!
Ez esetben...
Boldog nemszületésnap.
Enyém? - Tiéd!
Boldog nemszületésnap. - Enyém?
Tiéd!
Hát fújd a gyertyát gyorsan el, és kívánj szépeket!
E boldog nemszületésnap tiéd!
Libbenj, libbenj, denevér,
nincsen messze már a tél.
Nagyot koppansz a falon,
bunkó nő az orrodon.
Ez tündéri volt! - És most, kedveském,
ha szeretnél megtudni valamit...
Bocsánat.
Vagyis, ha tájékozódni kívánsz valamiről...
Ó, igen. Tudja, én keresek egy...
Tiszta csészét ide, de izibe! - Hisz még nem is ittam!
Tiszta csésze kell nekünk, gyerünk csak tovább! Tiszta csésze kell nekünk, gyerünk csak tovább!
Óhajtasz még egy kis teát?
Egy kortyot sem ittam, hogy ihatnék hát még egy kicsit?
A semennyinél kevesebbet nem lehet inni.
Úgy bizony! A semminél többet annál inkább!
Úgy értem, hogy... - Nos kedveském,
téged valami nyomaszt, úgy tűnik.
Nem kívánsz beszélni róla? - Talán kezdd az elején!
lgen, igen.
És amikor a végére érsz, hagyd abba, jó?
Szóval úgy kezdődött, hogy Dinah-val ültünk a folyóparton...
Roppant izgalmas!
Ki az a Dinah?
Dinah a cicám, tudja?
Macska?!
Dzsemet! Azonnal adj dzsemet! Az orrára kend!
Uramisten! Hogy ez engem mennyire felkavart!
Látod, milyen kavarodást okoztál?
Nem tudhattam. - Pontosan ez az! Ha valamit nem tudsz, ne is hozd szóba!
Tiszta csészét! Tiszta csészét! Gyerünk! Gyerünk!
De hisz én még nem is... - Tovább! Tovább!
Most pedig, kedveském, meséld csak tovább!
Ó, igen. Ott ültünk a folyóparton... tudod, kivel...
Hogy is tudhatnám?
Valakivel, aki szereti a tejet...
Talán a teát? Kérsz?
Csak egy fél csészével, ne aggódj!
Rajta, kedveském, vagy tán nem kedveled?
lmádom a teát, csak...
Ha nem szereted, legalább társalogjál velünk!
Éppen kérdezni szerettem volna valamit.
Remek ötletem támadt!
Váltsunk témát!
Miben hasonlít egymásra a holló és az íróasztal?
Ez találós kérdés? Lássuk csak:
miben hasonlíthat a holló és az íróasztal?
Mit kérdeztél? - Hogy miben hasonlít a holló és az íróasztal...
Miben és micsoda? - Óvakodj tőle,
hisz bolond! - De hát ez a te ostoba találós kérdésed!
Ne izgulj. - Mit szólnál egy csésze teához?
Teázni veletek? Sajnálom, nincs rá időm.
Az idő! Az idő! Kinek van ideje?
Nincs idő! Nincs idő!
Viszlát! Elkésem!
A fehér nyuszi! - Elkésem, borzasztóan elkésem!
Nem is csoda, hisz ez az óra pontosan két napot késik.
Két egész napot? - Még jó, hogy elkésel!
Te jó isten! Nézzünk csak bele!
Egyértelmű, hogy baj van vele. Persze, hiszen tele van kerekekkel és rugókkal!
Szegény órácskám! A kerekecskék! A kis rugók! Ajajajaj!
Jó, hogy mondod: a vaj,
az hiányzik! Vajat!
- Vajat?
Köszönöm. Ez finom lesz.
Ne, ne, ne! Árt neki!
Hogy mondhatsz ilyet, hiszen ez a legfinomabb vaj!
Teát? - Nekem ez nem jutott volna eszembe. Teát is, természetesen!
Nem! Teát azt ne! - Cukrot?
Két kanál cukrot! Annyi épp megfelel.
Köszönöm. - De kérem! Bánjanak vele óvatosan!
Dzsemet? - Dzsem. Megfeledkeztem róla,
pedig az adja meg az ízét. - Mustárt?
Hát persze...
Mustárt !? .... Ne bolondozz!
Citromot! Az egészen más.
Most jó lesz.
Ez meg mi a csuda? - Megbolondult.
Ó, drágám. - Megbolondult.
Bolond óra. Bolond óra. Bolond óra.
Nézd.
Majd én megállítom!
Két napot késni, na de ilyet!
Az én kis órácskám! - Csak volt.
Ez volt az én nemszületésnapi ajándékom. - Ebben az esetben...
E boldog nemszületésnap
a tiéd!
Nyuszi úr! Ó, Nyuszi úr!
Hova tűnt már megint?
Egy nagyon boldog nemszületésnap nekünk
Az összes képtelen bolondság közül
ez a teaparti volt a legképtelenebb butaság, amit csak láttam életemben.
Elegem volt a képtelenségekből, hazamegyek. Egyenest haza.
Az a nyuszi is... Kit érdekel, hogy hová megy?
Miért is követtem?
Kesergő erdő
Furcsa, de egyáltalán nem emlékszem rá.
Lássuk csak!
Kérem, hogy ne! Nem akarok több képtelenséget.
Ha ezen az úton jöttem,
akkor vissza is jutok rajta.
Ó, eInézését kérem!
Nahát! Ha hazajutok, könyvet írok erről a helyről.
Ha egyáltalán hazavetődöm innen...
Bocsássanak meg !
Megmondaná valamelyikük...
Ó, semmi, semmi.
Jóságos ég! Hogy itt milyen rettenetesen sötét van!
Nem valami barátságos környék.
Boldog leszek, ha innen...
Szép lenne, ha valaminek már értelme is lenne. Csak éppen a változatosság kedvéért.
Ó!
Ne... lépj... a... nyévsökre!
Azok meg micsodák?
Egy ösvény! Hála istennek!
Tudtam, hogy előbb - utóbb találok egy ösvényt.
Ha sietek, teára még haza is érhetek.
Milyen boldog lesz Dinah, ha meglát!
Alig várom.
Uramisten,
most már bizonyos, hogy nem jutok ki innen.
Ha valaki eltéved,
azt szokták tanácsolni,
hogy maradjon, ahol van, míg csak valaki rá nem bukkan.
De keresne is engem éppen erre?
Jó tanácsok!
Ha hallgattam volna rájuk, most nem lennék itt.
Velem éppen ez a baj,
mert adnék én jó tanácsokat,
csakhogy nem hallgatnék magamra.
Ettől van, hogy
bajba jutok én hamar.
Csak lassan, ez nagyon jó tanács,
de a tétlenséget nem bírom,
várva várom már,
hogy jöjjön már a baj.
Nos, mentem az orrom után egyenest,
csak mentem töprengésre resten.
Sejthettem volna.
ennek ára lesz egyszer, egyszer.
egyszer
Mert adnék én jó tanácsokat,
csakhogy nem hallgatnék magamra.
Vajon mikor lesz,
hogy azt teszem, mit kellene?
Vajon mikor lesz,
amikor megtanulom, mit kellene tennem.
És nyámnyúl sem gréb.
Vigyor Kandúr, hát te vagy az?
Kit vártál? Netán a fehér nyuszit?
Nem, nem. Elegem van a nyulakból.
Haza szeretnék jutni, de nem tudom, melyik az én utam.
Ez csak természetes, hiszen itt egyik út sem a tiéd,
mert mindegyik a királynőé.
Soha nem találkoztam még - Tényleg? Tényleg?
Feltétlenül találkoznod kell vele.
Bolondul majd érted,
és a nyámnyúl sem gréb
Várj! Hol lelem meg a királynőt?
Nos, néhányan erre mennek,
néhányan arra.
Jómagam személy szerint
a legrövidebb utat választanám.
A rózsákat festjük ím, a rózsákat festjük ím.
Megállni, várni nem lehet, hisz terjed szét a szín,
a rózsákat festjük ím, a rózsákat festjük ím.
A rózsákat festjük ím, és ontjuk könnyeink,
mert tudjuk rég, hogy jő a vég,
nincs hátra sok nekünk, de festjük már megint.
A rózsákat festjük ím, a rózsákat festjük ím,
a rózsákat festjük ím.
Már megbocsásson, miszter Három, mért nem jó a szín?
Nos, a dolog lényege az, kisasszony,
hogy a fehér rózsákat tévedésből ültettük ide.
Királynőnk színe ez, haragja szörnyű lesz.
Egyet legyint, - s szegény fejünk
nyakunknak búcsút int.
Szent isten!
Mert tudjuk, ez szörnyű kín, a rózsákat festjük ím.
Szegénykéim! Hadd segítsek!
A rózsákat festjük ím, a rózsákat festjük ím.
Ne mondd el, kérlek, senkinek, hogy mit láttál, kicsim,
mert a rózsákat festjük ím. - lgen, a rózsákat festjük ím.
Nem pink a szín - Nem zöld a szín,
nem akvamarin, - a rózsákat festjük ím.
A királynő! - A királynő!
Kártyák, vigyázz!
Számlálás!
1 , 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 1 0, bubi!
A nyuszi!
A legmagasztosabb... a legkegyelmesebb....
a legfényesebb királyi fenség: Szívkirálynő!
Ja, és a király. - Hurrá!
Hmm!
Ki mert festeni színre színt?
Ki merte összefesteni mind a virágágyaim?
Ki felkente ezt a színt,
nyakáról főt veszít.
Felség, kérem... az ő hibája volt!
Nem én, kegyelmességed, hanem az Ász!
Te tetted? - Nem, az a kettős!
A Kettes? - Nem én, a Hármas!
Elég! Csapjátok le a fejüket!
Az nyakáról főt veszít, ki fölkente ezt a színt.
Fehér a rózsa nem lehet, színt néz, ki ülteti.
Ó, az nyakáról főt veszít.
Csendet!
Kérem, felség, ők csak megpróbálták... - Ez meg kicsoda?
Nos, hadd lássam, drágám.
Kétségtelen, hogy ő nem szív, nem is tudom, miféle kártyalap...
Mivel egy kislány.
lgen, és azt reméltem... - Nézz a szemembe,
és ne tördeld a kezed!
Össze a lábat! Pukedlizz!
Nyisd ki a szádat egy kicsit jobban,
és mindig mondd azt: "Igen, parancsára, felség!"
Igen, parancsára, felség!
Nos tehát honnan jöttél, és hová igyekszel?
Csak a haza vezető utamat keresem... - A tiédet?
ltt minden út az enyém!
lgenis, tudom, csak arra gondoltam...
Pukedlizz! Így a gondolkodással sem vesztegetsz időt!
Parancsára, felség! Csak épp azt kérdezném...
ltt én kérdezek! ...
Tudsz krokettezni? - lgenis, felség!
Akkor kezdődjék a játék!
Mindenki a helyére! A király parancsára!
Keverés!
Emelés!
Osztás!
Kártyák, állj!
Csendet!
Üssétek le a fejét!
Nyakazzátok le! A király parancsára. Nem hallottátok, mit mondott?
Te vagy a soros a játékban! - De...
Kedvesem. - lgenis, felség!
Állj!
Milyen ügyefogyott!
Azt akarod, hogy lefejezzenek bennünket?
Mert én nem szeretném!
Na, hogy mennek a dolgaid?
Sehogy sem. - Hogyan?
Mondom, hogy sehogy sem. Ezt meg kinek mondtad?
Egy macskának, felség. - Macska? Hol van?
Ott.
Már amott. - Óva intlek, gyermekem,
ha én elveszítem a béketűrésemet, te elveszíted a fejed!
Megértetted?
Lám csak, mi aztán alaposan fel tudnánk őt hergelni!
Megpróbáljuk? - Ne, ne, ne!
Pedig mulatságos lenne! - Ne. Állj.
Ó, ne.
Végünk van!
Mentsétek meg a királynőt!
Ezért még valaki meglakol!
Te !
Csapjátok le a fejét!
Gondold meg, drágám, rendezhetnénk neki előtte egy kis tárgyalást...
Tárgyalást? - Csak egy egészen picit!
Nos, legyen! Kezdődjék a tárgyalás!
Őfelsége...az esküdtszék...
a hű alattvalók...
ja, és a király.
Vádlott azzal vádoltatik, hogy Szívkirálynő őfelségét
előre megfontolt, alattomos szándékkal krokettezni kényszerítette,
bosszantotta és megkínozta...
Hagyjuk ezt! Térj rá arra, ahol elveszítem a türelmemet!
Mindez arra vezetett, hogy őfelsége kijött a sodrából.
Na, felkészültél már a kivégzésedre?
Kivégzés? Hiszen előbb még ítéletet illene hozni!
Előbb a kivégzés, az ítélet ráér aztán!
Ez nem lenne helyénvaló. - Hogy mi helyénvaló...
azt itt ön dönti el, felség.
Ahogy mondod, gyermekem.
Lenyakazni! - De drágám,
még meg sem hallgattuk a tanúkat. Nem lehetne legalább egyet ...
vagy kettőt? - Rendben,
de egy-kettőre!
Első tanú! Hívják be az elsőt!
Kerge Nyúl!
Nos, mit tud erről a szerencsétlen ügyről?
Semmit. - Semmit sem?
Egyáltalán nem. - Ez roppant fontos.
Az esküdtszék vegye jegyzőkönyvbe!
Egyáltalán nem fontos, ugye ezt kívánta mondani, felség?
Csendet! A következő tanút!
Mormota!
Nos ?
Mi mondandód van az üggyel kapcsolatosan?
Libbenj, libbenj, denevér, nincsen messze már a tél...
Ez a legfontosabb tanúvallomás, amit csak ez idáig hallottunk!
Jegyzőkönyvezni!
Libbenj... libbenj... libbenj...
Libbenj, libbenj... ! Ki lehet a következő tanú?
Bolond Kalapos!
Le azzal a kalappal!
Nos, hol voltál, amikor ez a szörnyű eset megesett?
Otthonomban teáztam,
ma van ugyanis a nemszületésnapom.
Nahát drágám, neked is éppen ma van a nemszületésnapod!
Valóban? - Valóban?
Bizony ám! Bizony ám!
E boldog nemszületésnap - Enyém?
Ó, nem.
E boldog nemszületésnap - Enyém?
Tiéd!
Hát fújd a gyertyát gyorsan el, és kívánj szépeket!
Egy boldog nemszületésnap
tiéd!
Ó, felség! - Parancsolsz, kedveském?
Nézze csak! Megint itt van. - Hol, és kicsoda?
Vigyor Kandúr. - Egy macska?
Macska! Macska! Macska!
Ott megy! - Ez borzalmas. Segítség.
Fogják meg! - Valaki fogja meg. Segítsen.
Adjanak dzsemet! - Dzsemet! Dzsemet a király parancsára!
A dzsem. - Nekem adjátok ide!
Valakinek ezért porba fog hullni a feje!
Ah-ha!
A gomba!
Üssétek le...
Ugyan már! Nem félek tőle.
Miért, csak nem ijedek meg egy pakli kártyától?
42.§. Mindenki, aki magasabb, mint 1 mérföld, haladéktalanul köteles elhagyni a tárgyalótermet.
Nem vagyok olyan magas, és nem megyek el!
Sajnálom, de a 42.§ szerint...
Ami pedig téged illet, felség...
Még hogy ''felség''? Nem királynő vagy,
csak egy dagadt, felfuvalkodott vén szipirtyó!
Mit is mondtál, kedveském?
Hát, csak annyit mondott, hogy te egy dagadt, felfuvalkodott vén szipirtyó vagy.
Üssétek le a fejét!
Hallottátok, mit mondott őfelsége? Lenyakazni!
Hátra jőve törj előre, sohasem elég.
Hogyha nincsen kezdet, nincsen csúfos vég.
Víg a kedvünk, győz, ki vesztes, akárhol a cél.
Üssétek le a fejét! Üssétek le a fejét!
Egy pillanat! Nem hagyhatsz itt minket anélkül, hogy meginnál velünk egy csésze teát!
Pillanatnyilag nem tudok megállni.
De mi ragaszkodunk hozzá, hogy teázz velünk.
Lefejezni!
Hernyó úr! Most mit tegyek?
Ki is vagy te?
Ott fut! Ne hagyjátok elinalni!
Üssétek le a fejét!
Hiszen tudod, hogy be vagyok zárva! - De a királynő! Ki kell jutnom innen!
Hiszen kinn vagy! - Micsoda?
Nézd csak meg magad!
Hiszen az én vagyok, és alszom!
Ne engedjétek, hogy megszökjön! Üssétek le a fejét!
Alice, kérlek, ébredj fel! Kérlek, Alice!
Alice! Ébredj fel!
Alice, Alice, Alice...
Alice, lennél szíves figyelni a leckédre, és felmondani?
Farkat magának hogy növeszt a kicsi krokodilus,
s iszik annyit, hogy kiapad... - Alice, mit zagyválsz itt össze - vissza?
Ó, bocsánat, de Hernyó úrtól pont így hallottam. - Hernyó?
Magasságos ég!
Alice, én csak... - Na, jól van. Menjünk, ideje teázni.